Tidligere i "Pretty Little Liars"...
Jeg skammer mig ikke over den jeg er, men jeg har gjort.
Hvis vi må skjule det hele tiden, begynder jeg at føle sådan igen.
Vi lyver og lusker rundt. Jeg føler mig som en teenager.
Ja, er det ikke sjovt?
Jeg fandt denne i kælderen.
Forsvind, og kom ikke tilbage.
Velkommen hjem, skat.
Jeg kan godt forstå, hvorfor du kan lide mr. Fitz.
Han er så personligt engageret i sine elever.
- Hvor har du været? - Med Caleb.
Vi camperede.
Jeg ved, hvad meddelelsen betyder. Det var ikke B-A-D, men nummeret 214.
- Hvad betyder nummeret? - Det kan betyde alt.
Vi må finde ud af det, for os begges skyld.
Du kan bo her en kort periode i gæsteværelset.
- Tak. - Det er for Hannas skyld, ikke din.
Jeg kan ikke klare det mere.
Det er forbi. Jeg trækker mig ud.
Vi prøver at hjælpe, men du må være ærlig over for os.
Politiet venter. De ved, at du løj for dem.
Hvad sker der derinde?
"Spencer Hastings er nu i søgelyset..."
"...omkring min død." - "A."
Det føles, som om dele af min hjerne er lukket ned.
Jeg elskede problemregning, eller jeg forstod det.
- Nu er alt ét stort rod. - Det kan blive rigtig abstrakt.
Men det var jo det, jeg kunne lide.
En masse X, Y og Z'er. Intet er virkeligt. Det kunne jeg klare.
Man isolerer bare X-faktoren.
Nu er det, som om jeg er X-faktoren.
Skat, hvor var du henne?
Vi stoppede hos Emily...
Bare rolig, jeg havde forventet det her.
Det er mest trusler, så bevar roen.
Roen om hvad?
- De har en ransagningskendelse. - Ransagningskendelse?
Til hvor og hvorfor?
Huset, laden, dit værelse.
Mit værelse?
Nej, Spencer, du må ikke forstyrre dem. Skat...
- Få dem ud. - Det kan jeg ikke.
Du er i søgelyset i en mordefterforskning.
De gør bare deres job. På en særdeles klodset måde.
Hvad leder de efter?
Ting, som kobler dig sammen med Alison og det der skete.
Kom de bare ind og begyndte at rode igennem hendes ting?
Må jeg ringe tilbage, Em? Ok, hej.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Din mor ringede. Hun kigger ind til en kop kaffe...
...og kører jer til skole. - Hun kigger ind til kaffe?
Ja.
Så køkkenbordet eksisterer i en anden dimension, hvor det allerede er sket?
Jeg hørte døren lukke. Var det mor eller nogen andre?
Nej. Det var din mor.
Så hun var her allerede i morges.
Hvorfor stikke af og foregive at komme igen?
For hun var ikke kun her i morges, men også i går aftes.
Var mor her natten over?
Vi kan vel tale om det, når din bror kommer ned.
Sneg du dig mor ind på dit værelse i aftes?
Man kan ikke snige sig ind i sit eget hus.
Det skal jeg huske.
- Du... - Hej. Sagde far, jeg ringede?
Jeg var i nærheden, så jeg kan køre jer til skole.
Vi er afsløret.
Sov du her i nat?
Sådan udviklede det sig bare.
Finder I sammen igen?
Det ved vi ikke.
Nej. Vi prøver at finde ud af det.
Du virker ikke overrasket.
- Hvad er der galt? - Intet. Intet er galt.
Vi talte lige om, at der kan ske lidt forandringer her.
Dem har jeg rigeligt af.
Nej, jeres mor mener forandringer til noget gammelt.
Vi overvejer at lave et forsøg.
Kommer du tilbage?
Det må vi diskutere inden for familien.
Hvad med middag?
Mike og jeg kan lave middag til jer.
Tja. Hvad synes du?
Det lyder godt.
Ja, det lyder godt.
Skal du i skole?
Okay. Vi snakkes.
Hvad skete der?
Politiet var hos Spencer. De havde en ransagningskendelse.
Hvad ledte de efter?
Salt?
Nej, ellers tak.
Så der var betjente hjemme hos Spencer?
- Godmorgen. - Godmorgen.
Okay, Caleb. Anden sal er din.
Jeg tager et bad.
Spejlæg, brændt smør. Køkkenet er har ikke lugtet sådan her i lang tid.
Det dufter godt. Jeg kan lide det.
Lad ham ikke forsinke dig.
Nej. Han kan spise det undervejs.
- Vi ses i aften. - Ok.
Den er så flot, Hanna. Hvornår fik du den fra ham?
Han har ikke givet mig den. Ikke endnu. Jeg fandt den.
Jeg ledte ikke, men faldt over den.
Jeg tog et billede og lagde den tilbage.
Men hvorfor en ugle?
- Den er symbolsk. - For hvad?
For vores første nat, i teltet.
Vi hørte ugler.
Kom de flyvende ned og tog deres bytte?
I må ikke rakke ned på romantikken.
Ugler, telte og fyldte kiks er en del af den nat.
For ethvert perfekt minut.
Har I haft chancen for gang nummer to?
Ikke siden han flyttede til gæsteværelset, men vi har vore planer.
- Den ser god ud. - Krydret æbleblanding?
Ja, den er sund også.
- Så det er... - Hvornår skete det?
Det er fantastisk. Er du holdkaptajn?
- Ja. Der er ikke andre. - Også jeg.
Bare rolig, Em. Det er helt i orden.
Det var svært at slå op, men Sean er sød.
Han fortjener at være lykkelig.
Alle bør være lige så lykkelig som mig.
Jeg bør øve mig i at se overrasket ud, når han giver den til mig.
- Hej, hvordan går det? - Vi troede ikke, du ville komme.
Jeg måtte væk hjemmefra.
- Er politiet der endnu? - De kom og gik.
Tog de virkelig ting med sig?
Ikke så meget. Mor siger, de gjorde det for at skræmme mig.
Hvad tog de?
Ting fra mit juvelskrin -
- ting fra mit skab og et par sko.
- Ikke Tory Burch-skoene, vel? - Hanna.
Nej, et par gummisko.
De forlangte laptoppen, men mor sagde nej.
Den var ikke i kendelsen, så de kunne ikke tage den.
Der er en mulighed for, at de gør det samme mod jer.
Ransager vore værelser?
Mor sagde, det kan ske. Det er jeg ked af.
Det er da ikke din skyld.
Ja. Vi ved, hvis skyld det er.
Jeg burde have vidst, at trofæet var en fælde.
Jeg kan næsten høre A grine.
Lader A som Jenna?
Det er min mor.
Hun vil have, jeg tager hjem.
- Går I med mig ud? - Ja.
- Selvfølgelig.
- Aria, kom nu. - Lige et øjeblik.
Jeg tænker på dine øjne.
På at jeg gerne vil se ind i dem nu.
Lige nu. Kys og kram. Aria.
Meddelelse sendt
LITTERATURENS ROLLE
- Emily, har du tid et øjeblik? - Jeg må gå til annexbygningen.
- Kan vi slå følge? - Ok.
- Jeg ville spørge dig om noget. - Okay.
- Du er på holdt med Paige, ikke? - Ja.
Dater hun nogen? Jeg kan lide hende, hun er sjov -
- men det må helst ikke være for kompliceret.
Jeg ved ikke, Sean. Paige er ikke rigtig min ven.
Jeg forstår. Jeg burde ikke have spurgt dig.
Du er Hannas ven. Det er ikke passende.
Nej, det gør ikke noget. Hanna så dig sidde til bords med Paige.
Hun sagde, du har ret til at være lykkelig.
- Sagde hun det? - Jeg tror, hun mente det.
Paige og jeg svømmer på samme hold, men jeg kender hende ikke så godt.
Javel. Tak.
Hvor længe har du vidst det om din far og mig?
Du sagde det i morges.
Jeg havde vel på fornemmelsen, at noget var i gære.
Er det okay med dig?
Ja, hvis det er det, far og dig vil have.
Den del handler ikke om os, men om dig og din bror.
Vi savner dig. Jeg savner dig, og jeg ville ønske, du kom hjem.
Hold fast i den tanke.
Og i øvrigt...
Man bør tjekke en ekstra gang, før man trykker på "send".
Den her var vist ikke til mig.
Mor! Det var en fejltagelse.
Det ved jeg.
Jeg er bare glad for, du tænker på fyre, trods alt det, der sker.
Hvem er det?
En, jeg kender?
Nej, det er bare... nogen.
Jaså? Det er vist mere end nogen.
Hvad farve har hans fantastiske øjne?
Jeg skal vist holde øje på gangen -
- og gætte mig frem. - Nej.
Lidt flere fejlbeskeder, så ved jeg alt.
Ikke flere fejl, det lover jeg.
Synd. Jeg glædede mig til at finde ud af mere.
Det er privat lige nu. Okay?
Den er slettet.
Alle har jo ret til et privatliv.
Hvis du og far har hemmeligheder, kan jeg vel også?
Okay.
Når du vil væk fra Rosewood Ezra.
Fra: Hanna
slet
Godt at se dig.
Der står en politibil overfor dit hus.
- Den så jeg ikke. - Kriminalbetjente.
Jeg kender enhver politibil i byen.
De plejede at cirkulere foran mit hus.
Hvad sker der?
Politiet gennemsøgte huset og tog ting fra mit værelse.
Jeg er i søgelyset.
Hvad tror de, du gjorde?
Jeg tror, de tror, at...
De tror, at jeg...
Tror de, at du gjorde Alison ondt?
Det lyder latterligt.
Godt at høre en anden sige det.
- Har du kaffe? - Ja, altid.
Papkrus?
Hvorfor papkrus?
Du skal give kaffe til de strissere, der vogter dit hus.
Hvorfor skal jeg gøre det?
Så de ved at du ved, at de er der, og at de ikke skræmmer dig.
- Men jeg er skræmt. - Det ved de ikke.
Toby. Bilen du så Alison træde ind i den nat, hun blev myrdet.
Jeg så aldrig, hvem der kørte.
Jeg tror, at føreren var lan.
- Har du sagt det til politiet? - Ja, jeg har.
Og nu er jeg pigen, der råbte "lan".
Det gør ikke noget, at de tror, du lyver. Folk lyver altid for dem.
Det er mere endnu.
Der er mange ting, der får mig til at se mistænkelig ud.
Du bør nok holde dig fra mig.
Folk går den anden vej, når jeg kommer -
- og de tror, du prøver at få ram på din svoger.
Hvem skal vi ellers hænge med?
- Hej. - Hej.
Jeg så, at du talte med Sean forleden.
- Ja, han er sød. - Dejligt.
Han får mig til at le. Jeg ved, det kan føles underligt -
- når du er Hannas ven, og Hanna er hans ekskæreste.
Det er ikke lige det, der føles underligt.
Sean spurgte til dig.
Han ville vide, om du dater nogen.
Hvad sagde du til ham?
Jeg sagde, at jeg ikke tror, du gør.
Han vil nok have, jeg taler pænt om ham.
- Han vil sikkert invitere dig ud. - Det har han allerede gjort.
Og hvad sagde du?
Jeg sagde ja.
Det er ikke en rigtig date. Vi er sammen med en masse andre.
Ikke det store.
Du er nervøs for middagen.
Ja, det er jeg vel.
Det vigtige er, at vi slipper for at luske rundt.
Som vi ikke var for gode til.
- Aria vidste det. - Hvad? Hvornår?
Aner det ikke, men hun vidste det.
Hun kan alle vores hemmeligheder, og nu har hun sin egen.
- Hvilken? - En ny romance.
Jeg fandt ud af det tilfældigt -
- og drillede hende, hvilket åbenbart var forkert af mig.
- Hvem er han? - Aner det ikke.
Hun vil holde det hemmeligt lige nu, hvilket jeg forstår.
- Er der en på skolen? - Sikkert.
- Vil du ikke vide, hvem det er? - Jo, selvfølgelig.
Men hun siger det, når hun er klar.
Hvad er det for et blik?
Det blik man har, når man skal hente datteren -
- efter at hun er afhørt af politiet.
- Du havde samme blik. - Hun har ikke gjort noget forkert.
Jeg mener bare, at vi bør være lidt mere uforsonlige.
Ja, men vi behøver ikke spørge hende om hver sms hun sender til en fyr.
Vi må stole på hende.
Det er ikke Aria, jeg ikke stoler på.
Det er resten af verden.
Du ved, hvad jeg mener.
Det tror jeg.
Bare gem på det her for mig, okay?
Du nævnte vel ikke Ezra i din sms?
Nej. Men tænk, hvis jeg havde?
Hvis jeg havde skrevet én forkert detalje -
- så havde min mor regnet det hele ud og alt ville eksplodere.
Velplejede negle og små tastaturer er en dødelig kombination.
Vores første kaffestund.
Den aften, han læste en novelle højt.
Jeg giver dig en liste senere.
Bare læg dem i dit skab.
- Bare rolig. - Tak.
Vent nu lidt. Hør på mig.
Se det sådan her. Vi begik begge en fejl.
Nej, jeg kan ikke gøre det i aften.
Jeg ved, hvad jeg sagde. Det er ændret.
For det første tror jeg ikke, hun er den, du siger.
Kald hende ikke det.
Nej. Jeg kan ikke gøre det i aften.
Fordi jeg siger det.
Fordi jeg bor i hendes hus, og du bliver ved med at ringe. Det må høre op.
Fint. Vi tales ved.
- I hørte forkert. - Vi hørte, hvad vi hørte.
Ja, men I opfattede det forkert.
Han talte med en pige. De havde meget fortid.
Skulle vi ikke være glade på Hannas vegne?
Vi vil have, at du er lykkelig...
I så fald ville I ikke have sagt det her, for det passer ikke.
Ikke nu, hvor vi har...
I hørte forkert.
Måske talte han med plejeforældrene eller socialarbejderen.
- Det ved man aldrig. - Ja, måske misforstod vi det.
Vi hørte, hvad Caleb sagde, og du må vide sandheden.
Han er nok sammen med en anden uden at sige det.
Caleb har fortalt mig alt, og jeg fortalte ham alt.
Ikke alt, måske, men jeg fortalte alt om mig selv.
Det, I siger nu, ligner ham ikke.
Det kan ikke passe.
Vi er måske lidt paranoide.
Med alt, hvad der sker, forstørrer vi op på tingene.
Vi får detaljer, men ser ikke helheden.
Folkens.
Caleb svarer ikke. Hun sms'er ham.
Hvad pokker foregår her?
Enten er det, hvad det ser ud til at være -
- eller også er det værre.
Kan det ikke være to vedhæng, der ligner hinanden?
Drøm videre.
Hvis Caleb sårer Hanna, er han død.
Ikke bogstaveligt. Jeg mener...
Jeg må gå.
Imponerende. Sean Ackard. Der tager Paige points.
Han spurgte, og jeg kan da blive sjovt.
Jeg troede, han skulle i hi -
- men du fik ham ud af grotten. Godt klaret.
Giver hende informationer?
- Hvilke oplysninger? - Hvad var der på flashdisken?
- Det kan have været hvad som helst. - Hvad som helst?
Hvad som helst fra Hannas computer, vel.
Hackeren Caleb.
Var det ham, Toby hørte Jenna tale med, da hun nedskrev nummeret?
Tror du 214 har at gøre med Caleb?
- Ved du, hvad du siger? - At Jenna plus Caleb bliver A.
Nej. Det kan ikke være ham.
Det kan ikke det her, eller hende.
Hanna, ingen vil have, det skal passe.
- Har han ringet tilbage? - Ikke endnu.
Og ingen har set ham på skolen siden i morges.
I fatter ikke, hvad det betyder, hvis det passer.
Jo, vi gør, Hanna.
- Vent, Hanna... - Spence.
Lad være.
Jeg er derhjemme. Ring til mig.
2...
...1...
...4.
Penge? Gjorde du det for penge?
Hun spurgte til hendes mobil.
Den, du ikke kunne knække?
Jenna opdagede, at jeg arbejdede på Emilys mobil.
Hun tilbød penge for at gøre mig til for dig og få oplysninger.
Jeg troede, det var en almen tøsekamp.
Så kunne jeg tjene lidt.
- Du er for klam. - Vent.
Hun begyndte at stille spørgsmål, jeg ikke kunne lide.
På det tidspunkt var der sket andre ting mellem dig og mig.
Du udspionerede mig hele tiden.
- Nej, ikke hele tiden. - Du gav hende din låskombination!
- Det er sådan, jeg fik flashdisken. - Hvad var det på den?
Skrammel. Hun tror, det er loggen til din mobil, men det er det ikke.
- Nej... - Rør mig ikke.
Stakkels Hanna.
Jeg er ked af det.
Hvorfor? Du gjorde jo ingenting.
Det er delvis min skyld, hvad der rammer hende og jer alle.
Det er omvendt, Toby.
Det er os, der ramte dig.
Hvordan føles det at løbe væk?
Koldt.
Er du nogen sinde flygtet?
Én gang. Jeg tror, jeg var syv år.
Min søster og jeg skændtes om noget -
- og mine forældre stod på Melissas side.
Hvad skændtes I om?
En eller anden uretfærdighed, som jeg har glemt nu.
Men de stod på hendes side -
- så jeg smurte en tunsandwich og stak af.
- Hvor tog du hen? - I biografen.
Det var en tegnefilm.
Det var om en prinsesse, og alle sang.
Men så følte jeg mig ensom.
Jeg spiste min tunsandwich og gik hjem.
Var dine forældre urolige?
De havde ikke bemærket, at jeg var væk.
- Gør mig en tjeneste. - Hvad?
Hvis du nogensinde får lyst til at løbe din vej igen...
...så ring lige til mig først?
Okay.
Byron?
- Hvad laver du? - Jeg gør ikke noget.
Hvis hun opdager, at du spionerer, bliver hun rasende.
Jeg spionerer ikke. Jeg står bare i vores datters soveværelse.
Var vi ikke enige om, at vi aldrig ville være snagende forældre?
Hvad med bekymrede forældre?
Hvis der nu skete hende noget?
- Det er unfair. - Livet er unfair.
Hvis hun har hemmeligheder, har hun muligvis lært det fra os.
- Hvad mener du? - Det, jeg sagde.
Hun vil holde en del af sit liv privat -
- fordi vi har lært hende det.
- Du mener, at jeg har. - Lad os undgå det.
- Men det er der jo stadig. - Ja, det er.
- Jeg troede, vi var ovre det. - Det er vi ikke.
Vi prøver, men vi har ikke bearbejdet det.
Kan vi ikke holde os til Aria og denne ukendte dreng?
- Kan vi? - Det ved jeg ikke.
Var det dét, det her skænderi er om?
- Jeg skændes ikke. - Du kan end ikke indrømme -
- at vi skændes. - Vi...
Hej, Mike.
Er du lige kommet hjem?
Jeg ringede til hende, hun svarer ikke. Talte hun med dig?
Død æter.
Stakkels Hanna.
Hvorfor tror du, Jenna beordrede Caleb at gå efter hende?
Hun var den eneste, der ikke kom sammen med nogen.
En passende målskive.
Jeg burde vælge en fyr og sige til mor, at han var mål for sms'en.
Det er den enkle løsning.
Det er aldrig enkelt at lyve.
Jeg mente det ikke sådan. Jeg mener løgne generelt.
Ok, hvis du siger det.
Vi har en god chance for at få ransagningskendelsen afvist.
Dommer Enwright godkender alt.
Og han læste det nok ikke engang -
- så uanset hvad de finder, kan vi få det afvist.
Hvorfor leder de på mit værelse? Hvorfor er jeg interessant?
Politiets tankegang er ligesom vand.
Det løber ned ad bakke og tager den letteste vej.
Da de opdagede, at du og lan engang var sammen -
- havnede du øverst på listen.
Jeg kunne aldrig gøre Alison noget ondt.
Hun forargede mig indimellem, men jeg ville aldrig skade hende.
Jeg ved godt, du ikke gjorde det, de tror.
Det kunne du ikke. Vi må lægge det bag os -
- og finde på en måde at komme videre.
Og alle sammen, som en familie.
Kommer du ned?
Om lidt.
Hvor har du været hele formiddagen?
Ude og gå.
Bare ude og gå.
Så det passer altså?
Ja, det passer.
Hvor er Spencer?
Hun blev hjemme.
Kom.
Hanna?
Jeg vil bare tale med hende.
Hallo?
Ja?
Det er Hanna.
Hvis du ikke havde gættet dig til det.
- Hvad gjorde du mod mor og far? - Jeg ved ikke, hvad du taler om.
De var sammen, men de stod og skændtes på dit værelse.
- Om hvad? - Om en fyr, de ikke kan lide.
- Drop ham, eller sig at du vil. - Det er ikke så let.
Lyv for dem. Det plejede du at gøre uafbrudt.
Sig, hvad de vil høre, selv om du skal finde på det.
Det skal nok ordne sig. Nu går vi ned og spiser middag -
- og taler om, at mor kommer hjem.
Og alt bliver som før. Okay?
Det har det bare.
Ny plan. Jeres mor ringede. Hun har det ikke så godt.
Er hun syg?
Nej, hun har bare ikke lyst til det i aften.
Vi gør det en anden gang. Snart.
Sæt jer nu. Det dufter lækkert.
Jeg glæder mig, hvad I to har lavet for noget.
Har du travlt? - Paige.
De var bekymrede for dig.
De troede, du var stukket af.
Tak for din omtanke.
Jeg havde forstået det, hvis du havde. Stukket af.
Ved du, hvad jeg ikke har brug for, lan? Din forståelse.
Vi er en familie. Vi burde opføre os derefter.
- Beskytte hinanden. - Beskyttede du ikke Melissa -
- og dit lille barn? - Det gør jeg, og det vil jeg.
Men lige nu kan jeg stadig beskytte dig.
Vi skal bare være ærlige.
Du vil hjælpe mig med at løbe bort, ikke?
Det ville passe dig fint. "Hun løb bort, hun må være skyldig."
Hvis jeg forsvandt, ville alt ordne sig for dig, ikke?
Tiden er ikke på din side, Spencer.
Du bør tage imod al hjælp, uanset hvem der tilbyder den.
For når du bliver anoldt...
...er det for sent.
- Du har et flot værelse. - Tak.
Vinduesbænk.
Jeg har altid ønsket mig sådan en.
Du havde en date med Sean.
Ja.
Det var der, jeg var i aften.
- Hvordan gik det? - Fint.
Godt. Han er en sød fyr.
Ja, den var okay.
- Godt. - Ja.
Indtil han kyssede mig.
Han fulgte mig hjem og kyssede mig godnat.
Og... Jeg ved ikke.
Hele aftenen føltes falsk på en måde.
Det var ikke mig.
Som om jeg så på en anden.
Han tog hjem, og jeg sms'ede dig.
Sean er en sød fyr.
Og hvis han vil være mere end venner med dig -
- må du være ærlig over for ham.
Skal jeg droppe ham?
Jeg mener, at du ikke må give ham forhåbninger. Vær ærlig.
Det kan du sagtens sige. Du er frygtløs.
- Jeg er slet ikke frygtløs. - Du sprang ud.
Jeg kom ikke ud af skabet.
Jeg faldt ud, med ansigtet først.
Men jeg er ude.
Hvad der end sker, behøver jeg ikke bekymre mig om det længere.
Hvis jeg siger det højt...
...hvis jeg siger...
...at jeg er lesbisk...
...så vil hele min verden ændre sig.
Ja. Det vil den.
Vil du høre noget sjovt?
Det vil jeg meget gerne.
Da jeg prøvede at få mig selv til at være interesseret i drenge -
- ledte jeg efter en som dig.
Som jeg? Hvordan?
En, der skulle hive mig op på scenen og tvinge mig til at synge.
For det ville jeg aldrig turde selv.
Hanna?
Ja?
Calebs ting er væk fra gæsteværelset.
Han er rejst.
- Må jeg komme ind? - Ikke lige nu. Jeg vil tage et bad.
Undskyld, søde, det er mig.
- Er du lige kommet hjem? - Ja.
Er alt vel?
Jeg havde ret.
Vi kan få ransagningen afvist.
Det er godt.
Ja, men der var intet, som de kunne finde.
De fandt noget.
Hvad mener du?
Jeg fandt ud af det via bagveje.
De fandt fibre og nogle tråde, der sad fast i et armbånd.
- Det med dit navn på, ikke? - Det, Alison gav os?
Trådene matcher trøjen, som de fandt i Tobys garderobeskab.
Den med blodpletter på.
Jeg må spørge dig.
Havde du den trøje? Plantede du den hjemme hos Toby?
Nej! Det er den trøje, Alison havde på, den aften hun døde.
Hvordan kunne jeg have den?
Man tror, hun gav dig den, eller at du tog den.
At jeg tog den? Mener du, efter hun var...?
De synes, det lyder fornuftigt.
Hvad med dig? Hvordan synes du, det lyder?
Jeg tror, at nogen gør sig stort besvær for at få dig til at virke skyldig.
Mor.
Alt ordner sig.
KÆRE HANNA, PRØVAT SAMLE BRIKKERNE. KYS! - A
[Danish]